PINOKIO
Kada zvijezda pada I zaželite želju
Bez obzira tko ste
Sve što vam srce želi
Ostvarit će se
Ako želite srcem svim
Sve ostvarivo je
Kada zvijezda pada i poželite želju
Kao što to i treba
Sudbina je blaga
Onima koji vole Ona dade
Ispunjenje slatko
Želja njihovih
I tako odjednom
Sudbina dođe i uvidi sve
I kad poželite želju
Snovi postaju stvarnost
Lijepo, ha?
Vjerujem da mnogi od vas ne vjeruju u ispunjenje želja.
Nisam ni ja. Jasno, ja sam samo cvrčak
koji povremeno pjeva, ali reći ću vam
zbog čega sam počeo vjerovati u to.
Jedne večeri, nekoć davno...
Oprostite, da pričvrstim ovo... Evo...
Jedne večeri, nekoć davno, moja su me putovanja odvela
u malo selo. Bila je divna noć. Zvijezde su sjajile
iznad uspavanoga staroga grada. Lijep prizor.
Šetao sam ulicama, nije bilo nikoga.
Jedini znak života davalo je svjetlo u dućanu
rezbara Geppetta. Pa sam odskakao dotamo.
I provirio unutra. Šteta što takva krasna vatra gori uludo.
I što sam učinio?
Ušao sam unutra!
I pogledao uokolo.
Na ovako čudnom mjestu, možeš očekivati svašta.
Cvrčak mora biti oprezan.
I kad sam bio siguran da nikog nema, raskomotio sam se.
Grijući se, malko sam i razgledavao.
Takvo što još niste vidjeli.
Sjajni satovi.
Izrezbareni iz drveta.
I male slatke glazbene kutije. Prava umjetnička djela.
A na policama same igračke.
Onda mi je nešto privuklo pogled.
Lutka!
Poput marionete. S koncima.
Slatki mali.
Idemo gore.
Dobro drvo.
Još samo malo...
Malo boje i završen je!
Bit će dobar, zar ne, Figaro?
Oprostite.
Vidiš, ovo je već drukčije.
Izvrsno. Sjajno.
Ne možete svima udovoljiti.
Imam pravo ime za tebe...
Pinokio!
Sviđa ti se, Figaro?
Ne? Tebi se sviđa, zar ne, Cleo?
Onda neka mali drveni odluči.
Sviđa ti se?
Ti se zoveš...
Pinokio!
A sad ćemo te isprobati.
Glazba, profesore.
Polako!
Prestanite!
Koliko udaraca...
Mali drveni pokaži što znaš
Iraz veseli srca sva
Malo toga zna što istina je
Ali, ponosan ja sam na te
Male drvene noge I najbolje od sveg
Mala drvena guza Ako možda padneš
Kako je graciozan moj mali drveni...
Cleo, ovo je Pinokio.
Kaži, drago mi je.
Pozdravi Figara!
Već si vragolan!
I vidiš što se dogodi.
Idemo gore.
Baš si sladak.
I taj osmjeh...
Znaš... Nevaljalče, ljubomoran si, ha?
Znaš, Pinokio, Figaro je ljubomoran na tebe.
Bez brige, Figaro, još te...
Koliko je sati?
Već je kasno.
Dođi, idemo spavati.
Laku noć, Pinokio.
Smiješni mali.
Laku noć, Cleo, moja vodena bebice.
Figaro, poželi joj laku noć.
Hajde!
Sad idi spavati, moja mala sireno. Laku noć!
Ovo se zove prava udobnost.
Ma vidi ga, Figaro.
Oči su mu poput pravih.
Baš bi bilo lijepo da je pravi dječak.
No, dobro... idemo spavati.
Figaro...
Zaboravio sam otvoriti prozor.
Figaro! Gle!
Zvijezda želja!
Zvijezdo sjajna, Zvijezdo bajna
Prva si koju večeras vidim
Želim, želim
Ispuni mi želju moju.
Figaro, znaš što sam zaželio?
Zaželio sam da Pinokio bude pravi dječak!
To bi baš bilo krasno. Zamisli...
Pravi dječak!
Lijepa misao, ali ne baš ostvariva.
Pravi dječak.
Tišina!
Što je previše, previše je!
Što je sad?!
Što se zbiva?
Ajme meni! Vila!
Dobri Geppetto, usrećivao si mnoge -
zaslužio si da ti se želja ispuni.
Mala drvena lutko, probudi se!
Dar života ti dajem!
Što sve danas mogu učiniti!
Mičem se!
Govorim!
Hodam!
Da, Pinokio,
dala sam ti život. -Zašto? -Večeras je Geppetto
zaželio pravoga dječaka. -Jesam li pravi dječak?
Nisi. Da se želja posve ostvari, ovisi o tebi.
O meni? -Dokaži hrabrost, iskrenost i nesebičnost,
i jednoga ćeš dana postati pravi dječak.
Pravi dječak! -To neće biti lako.
Moraš znati izabrati što je dobro, a što je loše.
Dobro, loše? Ali kako ću znati? -Kako će znati!
Tvoja će ti savjest reći. -Što je savjest? -Što je savjest!
Ja ću ti reći!
Savjest je onaj mali glas kojega ljudi još ne slušaju.
Takav je današnji svijet. -Jesi li ti moja savjest?
Tko, ja? -Želiš li biti Pinokijeva savjest?
Pa... ja...
Dobro... Kako se zoveš?
Cvrčak.
Kleknite, g. Cvrčak!
Bez trikova, molim.
Proglašavam te Pinokijevom savješću.
Lord Čuvar znanja što je loše, a što je dobro.
Savjetnik u trenucima iskušenja.
Vodite ga pravim putem.
Ustanite, Sir Cvrčak!
Ajme meni...
Bašje bilo lijepo!
Hvala vam!
A značka? -Vidjet ćemo. -Dobit ću je?! -Vjerujmo u to.
Zlatnu? -Možda.
Pinokio, upamti, budi dobar dečko
i uvijek slijedi svoju savjest.
Do viđenja, milady. -Do viđenja.
Nije loše.
Tebe sam zaboravio...!
Ti i ja trebamo otvoreno razgovarati. -Zašto?
Želiš li biti pravi dječak? -Aha. -Onda dobro.
Sjedni, sinko.
Slušaj, svijet je pun iskušenja. -Iskušenja?
Da, iskušenja. To su loše stvari koje se čine dobrima.
Ali, iako se dobre stvari katkad čine lošima,
a loše dobrima u krivo vrijeme
i obratno!
Kužiš?
Ali ja ću znati što treba! -Bravo! Aja ću ti pomoći!
Kad god me trebaš, zazviždi! Ovako.
Ovako?
Ne, pokušaj ponovno.
Ovako?
Ne, sinko. Slušaj!
Bravo! Zapjevajmo!
Kadse nađešu nevolji
I ne znaš što je dobro, a što je loše
Samo zazviždi!
I kad si u iskušenju I to želiš jako
Samo zazviždi!
Ne samo malo pištanje Udahni i puhni jako!
Ako je tvoj zvižduk slab Viči -Cvrčak! -Da!
Idi samo po putu pravom lako malo skreneš
Samo zazviždi!
I uvijek slijedi Savjest svoju!
Idi samo po putu pravom lako malo skreneš
Samo zazviždi!
I uvijek slijedi Savjest svoju!
Pazi, Pinokio!
Tko je tamo? -Ja sam! -A, ja sam!
Figaro, netko je tu.
Polako, mogao bi nas zaskočiti svakog trena.
Tu je negdje.
Tu sam!
Pinokio!
Kako si dospio tu dolje? -Pao sam. -Pao si...
Ti govoriš! -Aha! -Ne! -Da!
I mičem se! -Ne možeš! Sanjam!
Probudi me! Probudi me!
Da vidimo tko sanja!
Hajde, reci nešto!
Baš si smiješan! Ponovi to! -Zbilja govoriš! -Da!
Vila je došla... -Vila? -Aha.
I imam savjest! -Savjest? -I jednom ću biti pravi dječak!
Pravi dječak! To sam zaželio! Ostvarilo se! Figaro!
Vidi, živje, govori! Reci bog Figaru.
Bog Figaru.
Cleo! Umalo sam te zaboravio. Gle, Pinokio!
Ona je mala vodena beba. Nije li slatka? -Jest!
Ovo treba proslaviti!
Glazba!
Ti pokreni ovu!
Hej, zabava!
Mogu i ja?
Hoćemo li propustiti drugi ples, mala?
Pustite me!
Cleo, pridruži se! Pleši!
Lijepo!
Gle, lijepo! -U pomoć!
Gdje je kanta? Vodu! U pomoć!
Evo je! Evo vode!
Gdje je voda?
To je bilo blizu! Idemo u krevet, sigurnije je.
Danas si imao puno posla.
Zatvori okice i spavaj. -Zašto?
Svatko mora spavati.
Figaro ide spavati.
I Cleo.
A sutra moraš u školu. -Zašto?
Da svašta naučiš i budeš pametan. -Zašto?
Zato.
Gle, oče, gle!
Čekaj! Budi miran! -Što su oni?
Oni... Tvoji prijatelji iz škole. Djevojčice i dječaci.
Odijeni ovo! -Pravi dječaci? -Da!
Požuri sad! Čekaj, čekaj!
Jabuka za učiteljicu.
Okreni se da te vidim.
O, da, evo ti.
Trči sad!
Hej, čekaj, vrati se, Figaro!
Nije škola za tebe.
Do viđenja, oče! -Do viđenja, sine! Brzo mi se vrati!
Slušaj taj veseo smijeh nevine dječice na putu u školu.
Gladni umovi jure prema fontani znanja.
Škola... sjajna institucija.
Svijet bi baš bio glup bez...
Vidi, vidi... Stromboli.
Vratio se u grad!
Sjećaš se, Giddy, kad sam te svezao na konce kao lutku?
Umalo smo prevalili tog starog Roma.
Mali drveni dječak...
Drveni dječak!
Gle!
Zadivljujuće! Živa lutka bez konaca!
To nekomu vrijedi bogatstvo. Da vidim...
Tako je! Stromboli! On će nam dati...
Slušaj me... Ako dobro odigra- mo karte, bit ćemo na konju -
ili se ja ne zvao Pošteni John!
Brzo! Sredit ćemo ga!
Sad je naš...
Ne, glupane.
Ne budi grub! Ja ću to srediti!
Evo ga! Giddy, kao što sam jučer rekao...
Baš sam nespretan!
Strašno mi je žao!
Nadam se da se nisi ozlijedio. -Dobro sam.
Sjajno!
Vidi, vidi... Pravi učenik.
Gle, Giddy, načitan momak!
Izvoli knjigu. -Idem u školu! -Školu... da!
Onda nisi čuo za lakput do uspjeha.
Nisi? Govorim o kazalištu!
Tvoja jabuka. Svjetla, glazba, pljesak!
Slava! -Slava? -Da!
I uz takvu osobnost, izgled, znanje... Rođeni glumac!
Ali, ja idem... -Ravno do vrha! Već vidim tvoje ime!
Osvjetljeno, veliko! A kako se ono zoveš? -Pinokio.
Pinokio. P-I-N-U-O-P-I...
Gubimo dragocjeno vrijeme! U kazalište!
Glumački je život za mene
Šešir visoki svileni Štap srebrni
Zlatni sat Dijamantni lanac
Glumački je život super
Slavan je lijepo bit' Glumački je život za mene!
Glumački je život zabavan
Divna savjest! Kasnim prvi dan!
Ne može upasti u veliku nevolju odavde do škole!
Parada!
Glumačkije životza mene!
Masni brkovi i dabrov ogrtač Mala kolica i jarac
Hej, pa to je Pinokio! Kamo idete?
Nosiš svoj šešir ponosno Vozikaš se gore-dolje
Staneš i kupiš slatkiše Glumački je život za mene!
Odjeća je iz dućana vrhunskih Kikirikija uz sokove jedeš baš
Spavaš do... Što je to bilo? -Cvrčak! Što radiš gore? -Tko?
Tko? Gdje?
Umišljaš!
Ne, to je moja savjest!
A sad se lijepo smiri...
Nemaš se čega bojati.
Pinokio!
Pinokio! Ovamo!
Ovamo! -Cvrčak! Bit ću glumac!
Dobro, sinko, samo polako. Sjećaš se što sam ti govorio
o iskušenju? -Aha. -To je on.
Ne, to je g. Pošteni John! -Pošteni John?
Pomozi mi!
U redu, ovo ćemo mu reći;
ne možeš ići u kazalište, lijepo se zahvali.
Žao ti je, ali moraš ići u školu. -Aha.
Pinokio!
Dolazi, reci mu!
Maleni! Tu si! Gdje smo stali?
Idemo u kazalište! -Do viđenja, Cvrčak!
Glumački je život za mene! -Do viđenja?!
Ne možeš! Odlaze!
Što da učinim? Idem mu reći ocu.
Ne, to je cinkanje! Idem sam za njim!
Dame i gospodo,
na kraju ovoga sjajnoga šoua,
Stromboli, majstor šoua, to sam ja,
uz posebnu dozvolu menagementa, moju, jasno,
predstavljam vam nešto što nećete moći vjerovati!
Izgleda da je rasprodano!
Predstavljam vam jedinu marionetu koja pjeva i pleše
bez ikakvih konaca!
Nadam se...
Jedan i jedini... Pinokio!
Koje napuhavanje!
Nemam konce Da me drž...
Hajde, osramoti se, pa ćeš onda slušati svoju savjest!
Slatki mali!
Nemam konce Da me drže
Da me muče Da me mršte
Imao sam konce Al' sad slobodan sam
Više konaca nemam ja!
Hej, ho, tako vam je to
Tako to mora bit'
Želim da sad znaju svi
Da briga nemam ja!
Nemam konaca...
Što sam vam rekao, ha?!
Oni konce imaju Ali vidite i sami
Konce nemam ja!
Konce nemaš ti Ruke slobodne su ti
Ako se želiš zabaviti
Odrezat ću si konce svoje
Konce nemaš ti Ma vidi to ti
Baš zgodan si
Konce imam ja Ali ako želiš to
Odrezat ću konce si
Tamo gdje Volga teče Tamo se nalazimo mi
Ivan ija idemo tamo Ali htjela bih ići s tobom
Konce nemam ja!
Svidio im se! Uspio je!
Bože! Možda sam bio u krivu!
Više me neće trebati.
Glumcu savjest ne treba.
Što mu se dogodilo?
Gdje je u ovo doba?
Idem ga potražiti.
Upamti, nitko ne smije jesti, dok ga ne pronađen!
Konce nemam ja Ali mozga imam
Kupio sam odiijelo novo Jedem fino i pjenušac pijem!
Konce nemam ja!
Bravo, Pinokio! -Svidio sam im se!
Dvjesto! Bio si sjajan! -Dobar sam!?
Tristo... Izvrstan!
Znači li to da sam sad glumac? -Pa jasno!
Gurnut ću tvoje lice u oko javnosti!
Tvoje će im lice biti na vrhu jezika!
Hoće li? -Aha! Što je ovo?!
Za tebe, moj mali Pinokio!
Za mene? Hvala!
Otrčat ću kući i reći ocu!
Kući?
Pa jasno! Otići kući i reći ocu!
Baš komično! -Mislite, smiješno? -Da!
Vratit ću se ujutro! -Vratit će se ujutro!
Ići kući!
Tako! To je tvoja kuća!
Tu te uvijek mogu pronaći!
Ne! Ne! Ne! -Da! Da! Da!
Meni pripadaš!
Putovat ćemo po svijetu! Pariz, London...
Monte Carlo, Istambul! -Ne! Ne! -Da!
Počinjemo večeras!
Zaradit ćeš mi puno novca!
A kad ostariš,
bit ćeš mi drvo za ogrjev!
Pusti me! Moram ići! Ne možeš me zadržati! -Tišina!
Ušuti prije nego te udarim!
Laku noć, moj mali zlatni rudniče!
Ne, čekaj! Pusti me! Reći ću svome ocu!
Idemo!
Hajde!
Cvrčak!
Gdje si?
Cvrčak!
Sada on sjedi u krilu luksusa, a svijet mu je pod nogama.
Uvijek mogu reći da sam ga poznavao.
Tiho ću izaći iz njegova života.
Poželio bih mu svu sreću.
Jasno, a zašto ne bih?
Pinokio!
To sam ja, tvoj stari prijatelj, Cvrčak! -Cvrčak!
Drago mi ješto te vidim! -Pinokio! Što se zbilo?
Što ti je učinio? -Bio je ljut!
Rekao je da će mi gurnuti lice u svačije oko!
Da? -I zato što sam grumen zlata, nasjeći će me! -Ma da!
Bez brige, uskoro izlaziš!
To je bar lako...
Zahrđalo!
Trebam malo ulja!
To sam i rekao.
Stari model.
Ne možeš otvoriti? -Aha!
Nema nade.
Samo nas čudo može izvući. -Isuse!
Pinokio!
Idemo!
Baš sam krasna savjest.
Trebao sam te slušati, Cvrčak! -Ne, ja sam kriv.
Nisam te trebao ostaviti. -I više nikad neću vidjeti oca...
Ma daj, može biti i gore. Budi radostan, poput mene.
Samo polako, sinko. Hajde, puhni.
Bravo!
Prestala je kiša.
Opet ona zvijezda. Ona dama... Vila!
Što će reći?
Što da joj kažem? -Istinu!
Pinokio. -Zdravo.
Sir Cvrčak. -Ugodno iznenađenje.
Pinokio, zašto nisi išao u školu? -Školu?
Ovaj, ja... -Hajde, reci joj!
Išao sam, ali sam sreo nekoga. -Sreo si nekoga? -Aha.
Dva velika čudovišta sa zelenim očima!
Zašto... ja... -Čudovišta? I nisi se bojao?
Nisam! Zavezali su me u veliku vreću!
Zbilja? A gdje je bio Sir Cvrčak? -Cvrčak?
Izostavi me! -Njega su stavili u malu vreću! -Ne!
Da! -I kako si im umakao? -Nisam...
Nasjekli su me kao drva za ogrjev.
Gle! Moj nos! Što se zbilo?
Možda ne govoriš istinu. -Možda!
Ali svaka je riječ istinita!
Molim vas, pomozite mi, jako mi je žao.
Vidiš, laž postaje sve veća.
I to se vidi na tvom licu. -U pravu je. Reci istinu!
Više nikada neću lagati! Iskreno!
Molim vas, pružite mu drugu priliku.
Zbog mene, može?
Ovaj put hoću, ali upamti -
dječak koji ne želi biti dobar, može ostati drven!
Bit ćemo dobri, zar ne? -Onda dobro.
Ali ovo je posljednji put da vam pomažem.
Gle, Cvrčak, moj nos!
Slobodni smo! Idemo!
Pa-pa, Stromboli! -Zbogom, g. Stromboli!
Idemo dok se još nešto ne dogodi.
Glumački je život za mene
Visoki svileni šešir Štap srebrni
Zlatni sat Dijamantni lanac
Glumački je život super
Sjajno je slavan bit' Glumački je život za mene!
I bedak je nasjeo!
Još uvijek misli da smo mu prijatelji!
A koliko je platio! Puno!
To pokazuje koliko će se nisko Pošteni John spustiti!
Kočijašu...
Što nudite? -Pa...
Hoćete li zaraditi pravu lovu?
Pa... i koga moramo...?
Ne, ne, ništa takvoga. Vidite...
Skupljam glupe male dječake. -Glupe male dječake?
One koji ne vole ići u školu.
I vidite...
I odvodim ih na Otok uživanja! -Otok uživanja!
Otok uživanja! Ali, oni bi trebali... -Nema opasnosti.
Više se nikad ne vrate... kao dječaci!
Kočija kreće u ponoć.
Srest ćemo se na raskrižju. I nema prijevara! -Nikako!
Tražite i dovedite mi vrijedne primjerke. -Da, šefe!
Dobro ću vam platiti. Imam zlata. -Da, da.
Više me ništa ne može spriječiti. Bit ću dobar!
I budi! -Idem u školu!
Tako treba. -Radije ću biti pametan nego glumac! -Bravo!
Utrkujmo se do doma!
Pinokio, kamo žuriš?
Moram doći doma prije Cvrčka! Zdravo.
Kako je veliki glumac? -Ne želim biti glumac.
Stromboli je bio užasan! -Da? -Zatvorio me u krletku! -Da?
Ali, naučio sam lekciju, idem... -Maleni, živčan si!
Živčan si! Moramo odmah postaviti dijagnozu!
Brzo, doktore, bilješke!
Blagoslovi me!
Joj, joj! Kako sam i mislio. Komplikacije.
Sa seoskim polu napravama letećeg trapezusa.
Kaži, hipopotamus. -Hi-ho-ha... -Znao sam!
Složena transmisija pandemoni- ja s oprezom na raspadanje!
Zatvori oči. Što vidiš? -Ništa. -Otvori. A sad?
Točkice! -A-ha! A sada srce.
Zaboga!
Kucanje i sinkopiranje
s vrckastim toptanjem!
Doktore, brzo, izvješće!
Sad je jasno.
Dečko, ti si alergičan!
Alergičan? -Da! Ajedini je lijek odmor na Otoku uživanja!
Otok uživanja? -Sretna zemlja bezbrižnih dječaka na odmoru!
Ali, ne mogu ići... -Jasno da možeš!
Dajem ti svoju kartu!
Evo! -Hvala, ali ja...
Zahtijevam! Tvoje je zdravlje prije svega! Dođi...
Kočija polazi u ponoć.
Otok uživanja je prava stvar
Gdje je svaki dan blagdan A djeca se igraju samo...
Ma gdje li je...?
Pinokio! Vrati se!
Dakle...
Idemo ispočetka.
Ja sam Lampwick, a ti? -Pinokio.
Bio si kad na Otoku uživanja?
G. Pošteni John mi je dao... -Ni ja. Kažu da je super!
Nema škole, nema murije, možeš uništiti sve bez riječi!
Dao mi je... -Slobodan si, ima puno hrane, pića...
Besplatno! -Pošteni John... -Jedva čekam!
Požurite, požurite. Ovamo, dečki, ovamo.
Uzmite kolač, pitu, sladoled. Jedite koliko vas je volja.
Sve je besplatno! Požurite, požurite!
Svađa s tučnjavom! Najžešća koju ste vidjeli!
Hajde, potucite se! -Tuča!
Idemo srediti nekoga! -Zašto? -Iz zabave! -U redu, Lampy.
Cigarete, cigare, duhan za žvakanje!
Dođite i pušite koliko želite! Bez zabrana! Poslužite se!
Pinokio! Nešto...
Čudno je to. Moram ga izvući!
Požurite, požurite! Kuća model!
Otvorena za uništavanje. Samo za vas!
Što sam ti rekao? Zar nije super? -Aha!
Bašje divno biti loš, ha? -Aha!
Razbijmo onaj prozor!
Hajde, dajte sve od sebe!
Zatvorite vrata i zaključajte ih!
Pripremite ih!
Daj zločestom dečku uže i uskoro će ispasti magarac!
Pinokio!
Gdje su svi?
Ovo je kao groblje!
Ne sviđa mi se ovo!
Pinokio!
Gdje si?
Gdje su sva djeca?
Tu su negdje. Ma što te briga.
Zabavljaš se, zar ne? -Pa jasno!
Ovo je život, ha, Pinokio? -Aha!
Dakako!
Pušiš k'o moja baba!
Daj, uvuci! Ovako!
U redu, Lampy!
Baš nam je super.
Ti si na redu.
Što je, gubiš se?
Pinokio!
I tu te nađem! Kako ćeš ikad postati pravi dječak!?
Pogledaj se! Pušiš! Igraš bilijar!
Smjesta ideš doma sa mnom!
Tko je taj kukac? -Pusti me!
On je moja savjest! Ukazuje mi na dobro i loše.
Skakavac ti naređuje?
Skakavac! Slušaj, ti mali...
I ti bi trebao slušati svog skakavca... svoju savjest!
Da je imaš! -Baš! Ideš u kut!
Mali, sredit ću ja tebe!
Slomit ću te i ponovno te spojiti! -Nemoj!
Najbolji mi je prijatelj! -Najbolji prijatelj?! Aja?!
Ja sam samo tvoja savjest! Dobro!
U redu je.
Ali, Cvrčak... -Sad si se uvalio, sad se vadi.
Hajde, smij se. Pravi magarca od sebe. Ja odoh!
Ovo je svršetak! -Ali... Lampy kaže da se samo jednom živi.
Lampy, ha! -Ma daj...
Pusti ga neka ide!
Lampwick...!
To me vrijeđa!
Poslije svega što sam učinio za njega. Tko mu je savjest?
Ja ili onaj mladi razbijač, Lampwick? Dosta mi je toga!
Odlazim prvim brodom! Otvori vrata! Hoću kući!
Hajde, brže!
Življe! Nemamo cijelu noć!
Otkud ti magarci?
Hajde, idući!
A kako se ti zoveš?
Dobro, poslužit ćeš. Ulazi!
Imat ćeš dobru cijenu! Idući!
A kako se ti zoveš? -Alexander.
Ti i govoriš! -Da, gospodine.
Hoću kući svojoj mami! -Vodi ga natrag. Još može govoriti!
Molim vas, ne želim biti magarac!
Pustite me odavde! -Tišina! Sad plaćate svu zabavu, dečki!
Dečki?! Dakle tako... Pinokio!
Kad slušaš onog kukca; kao da će nam se nešto dogoditi.
Savjest!
Otkud mu to?
Kako očekuješ biti pravi dječak?
Zar misli da sam magarac? -I jesi!
Smiješ se kao magarac!
To sam bio ja?
Što se zbiva?
Prevarili su me! U pomoć! Pomozite mi!
Smjestili su mi! U pomoć!
Moraš mi pomoći, molim te! Budi kompa! Zovi bilo koga!
Mama!!
Što se zbilo? -Nadam se da ne kasnim!
Što da radim?
Pinokio! -U pomoć!
Brzo, malci, dječaci... Svi su magarci! I ti!
Dođi, brzo! Prije nego bude još gore!
Ovamo! Jedini izlaz!
Brzo, prije nego nas ugledaju!
Moraš skočiti!
Cvrčak!
Dobro si? -Jasno!
Mislio sam da nećemo uspjeti.
Lijepo je vratiti se na suho.
Idemo doma!
Oče, stigao sam! -Stigli smo, g. Geppetto!
To sam ja, Pinokio. Došao sam i ostajem!
Doma smo! Evo ga, stigao je!
Možda spava!
Oče! Oče! Ja sam!
Dođi! Vidi!
Nema ga!
Otišao je! -I Figaro!
I Cleo!
Možda mu se dogodilo nešto strašno. -Bez brige.
Sigurno nije daleko.
Poruka. -Što piše? -O tvom je ocu. -Gdje je?
Piše da te otišao tražiti, i da ga je progutao kit.
Progutao ga kit!? -Da, kit!?!
Kit Monstro!
On je... -Ali, živje! -Živ? Gdje?
U kitu na dnu mora! -Na dnu mora!
Kamo ideš? -Idem ga pronaći!
Zar si poludio?! Hej, on je u kitu!
Moram ga pronaći!
Pinokio! Stani! Slušaj, sinko!
Taj Monstro, čuo sam za njega. On je kit nad kitovima.
Može progutati cijeli brod!
Dobro se zaveži!
Opasno je... -Do viđenja, Cvrčak. -Do viđenja!
Možda ću biti živi mamac, ali idem s tobom! Idemo.
Idemo!
Pazi dolje!
Oslobodite prolaz!
Kako je veliko!
Hajde, Cvrčak! -Čim uspostavim ravnotežu!
Odlazi, sestro!
Pa, zbogom!
Krivi smjer!
Nema privatnosti!
Hladno je!
Oče!
Čekaj me!
Oče!
Pa nije meni otac! G. Geppetto!
Što...?
Makni se, pusti, bježi!
Što je? Zar ne mogu... Samo sam...
Tražimo Monstra!
Sredio sam ih!
Oče!
Zdravo!
Možete mi reći gdje mogu pronaći kita Monstra?
Uplašile su se!
Oprostite...
Poznajete li kita Monstra?
Miruj!
Oče!
Makni se, sinko! Dečki, prestanite!
Prestanite!
Hej, polako! Polako!
Polako...
Hajde, pitaj ih!
Može li mi tko reći gdje mogu pronaći Monstra?
Zaboga!
Oče!
Oče! -G. Geppetto!
Već danima ne grizu.
Nećemo moći još dugo ovako.
Nisam ni sanjao da ćemo ovako završiti, Figaro!
Umirući od gladi u trbuhu kita!
Moj jadni mali Pinokio...
Bio je baš dobar dječak!
Nema nade, Figaro!
Više nema ribe.
Ako se čudovište uskoro ne probudi, gotovi smo.
Evo tune!
Tuna!
Hrana! Jest ćemo!
Evo velike!
Tu ih drži!
Samo malo... Jeste li vidjeli...
Monstro!
Moramo odavde!
Ne čekaj me!
Koliko ih je...!
Još jedna! Dovoljno za nekoliko tjedana!
Evo velike!
Samo ih čuvaj, Figaro!
Hej, otvori usta, moram unutra!
Evo još!
Velika. Ostalo ih je još samo nekoliko.
Moramo brzo raditi!
Evo jošjedne! -Hej, oče!
Oče! -Ne smetaj mi sada, Pinokio!
Pinokio! -Oče!
Pinokio! Sine! -Oče! Tu sam!
Da, Pinokio! Sine moj! Sretan sam što te vidim. -I ja!
Figaro!
Cleo! I ti si tu!
Opet smo svi skupa!
Sav si mokar. -Da, oče. -Ne smiješ se prehladiti.
Ali, došao sam te vidjeti! -Znaš, nisi trebao doći ovamo.
Ali, oče... -Ali, jako mi je drago što te vidim. Šešir...
Pinokio!
Što je? -Tvoje uši! -Uši?
A, ovo!
Nije to ništa! Imam i rep!
Pinokio!
Što ti se dogodilo? -Ovaj, ja...
Bez brige, stari Geppetto je opet uz svog malog drvenog!
Moram ući. Unutra mi je prijatelj!
Hajde, otvori usta! Hej, prestani!
Odlazite!
Izaći?! O, ne, sine. Pokušao sam sve. I splav sam napravio.
Splav? To!
Sjest ćemo na splav i kad kit otvori usta... -Ne, ne!
On otvara usta samo kad jede.
Onda sve ulazi, a ništa ne izlazi!
Nema nade, Pinokio. Ali, vatru možemo zapaliti i ispeći ribu!
Vatru! To! -I onda ćemo jesti. -Velika vatra!
Puno dima! Brzo, drva! -Dim? A, da, dimljena riba je bolja.
Ne stolac! -Brzo, oče, još drva!
Na čemu ćemo sjediti, ako...? -Zašto?! Pa izlazimo!
Izlazimo? Ali, kako? -Natjerat ćemo ga da kihne! -Da kihne?
To će ga razljutiti.
Napokon!
Nećemo uspjeti! -Brzo, oče! Penji se!
Nećemo proći zube! -Hoćemo!
Kamo idete... Čekajte mene! -Drž'te se! Krećemo!
Na zdravlje!
Idemo natrag! -Ne! Uspjet ćemo! Brže! Brže!
Nema koristi. Nećemo uspjeti.
Uspjeli smo!
Sad je zbilja ljut!
Rekao sam ti da će biti ljut.
Otišao je! -Kamo? -Pazi! Eno ga! Drž'te se!
Vraća se! Brzo!
Želi nas ubiti! Veslaj, sine!
Vratimo se! -Pazi! -Skači!
Oče! Oče!
Pinokio, plivaj na obalu!
Drži se, oče! -Spasi se!
Pinokio, spasi se...
Ne gledaj na mene, sine.
Spasi se, Pinokio.
Pinokio!
O, Pinokio!
Moj dječak...
Moj mali hrabri dječak.
Dokaži svoju hrabrost, iskrenost i nesebičnost,
i postat ćeš pravi dječak!
Probudi se, Pinokio!
Oče! Zašto plačeš?
Jer si ti mrtav. -Nisam!
Jesi.
Legni... -Ali, oče... živ sam!
I ja sam...
Ja sam pravi! Pravi dječak!
Živ si!
I pravi si dječak!
Jupi! -Pravi živi dječak!
Proslavimo to!
Profesore, zasvirajte!
Tako je bilo i na početku.
Hvala, Milady. On zaslužuje biti pravi dječak!
Bilo bi lijepo od tebe...
Nek' sam...!
Vidi, vidi...
Zlatna!
Sjajno!
Ako želite srcem svim
Sve ostvarivo je
Kad padne zvijezda I zaželite želju
Snovi postaju stvarnost
SVRŠETAK